![Новини Дніпра: Павло та Ілля Федосови тероборона](https://nashemisto.dp.ua/wp-content/uploads/2023/07/mycollages-64-amp-883x662.jpg)
Павло та Ілля Федосови – бійці тероборони з Дніпра. Не вагаючись, вже 24 лютого вдвох стояли в черзі до військкомату. Батько міг би зупинити Іллю ще там, але вважав, що це не правильно, не по-чоловічому. А усвідомлення того, наскільки це буде важко й страшно до Павла прийшло, вже коли вони опинилися у зоні бойових дій. Про історію війни родини з Дніпра розповіла “Дніпровська панорама”, пише “Наше місто”.
8 липня у день народження Павла Федосова його син відкрив у Дніпрі виставку світлин, які він робив на фронті протягом війни, “WAR: Моя війна у фото”. Це 48 миттєвостей з фронту очима бійця.
![](https://nashemisto.dp.ua/wp-content/uploads/2023/07/ruki-optimized-1060x489.jpg)
![](https://nashemisto.dp.ua/wp-content/uploads/2023/07/ocikuvannya5-optimized-1060x489.jpg)
![](https://nashemisto.dp.ua/wp-content/uploads/2023/07/ocikuvannya2-optimized-1060x489.jpg)
“Це все в купі – пройдений на війні шлях у півтора роки. Це небагато часу, але це велика кількість подій. Я за все своє життя стільки не пережив, скільки за цей рік”, – каже Ілля.
Ілля – творча людина, зовсім не військового складу. Захоплювався танцями та фото.
![](https://nashemisto.dp.ua/wp-content/uploads/2023/07/pavlo-ta-illya-fedosovi-optimized-883x662.jpg)
“Мене вважали навіть непридатним до служби. Але свій вибір я зробив не 24 лютого, а ще за півтора місяця до цього, бачивши передумови війни. Такий час був, коли ти розумієш, якщо ти сьогодні не підеш, то завтра можеш стати частиною іншої країни. А нам так не треба”, – розповідає Ілля.
Для нього суворі військові будні розпочались вже на третій день війни – з будови фортифікаційних споруд.
“Було холодно та голодно. І якщо їжі у нас незабаром стало дуже багато, завдяки місцевим жителям, то з холодом нічого не можна було зробити”, – згадує Ілля.
На війні Павло обрав собі позивний Овсій, а любитель комп’ютерних ігор Ілля – Ghost.
Ці півтора роки – найважчі у житті Павла, адже воювати пліч о пліч з сином – справжнє випробування. Ілля назавжди запам’ятав очі батька після того, як для них вперше пролунала команда “До бою”.
![](https://nashemisto.dp.ua/wp-content/uploads/2023/07/pavlo-fedosov-optimized-497x662.jpg)
“Метрів 50 від нас йдуть приходи. Було страшно. Усвідомлення прийшло, коли наші почали виходити з оточення. Приповзали бійці з безумними очима після боїв, поранені, когось приносили без рук, без ніг. Бачиш загиблих побратимів. Ми розуміли, що у будь-який момент з нами може статися те ж саме. У ці хвилини я думав про всю свою родину. Та людина, яка загинула, вона вже не відчуває емоцій, а живі – страждають. Усі думки лише про те, що буде з дружиною, донькою, бабусею”, – зізнається Павло.
У час очікування сина з завдання батько відволікає свої думки тим, що робить якомога більше справ.
![](https://nashemisto.dp.ua/wp-content/uploads/2023/07/illya-fedosov-optimized-1060x597.jpg)
“Розумієш, що нічого змінити не можна, але все одне намагаєшся якісь “мінімалки” включати. Хоча б пересунути якесь чергування сина. Батьківський момент завжди присутній. Ми не можемо перестати дбати про своїх дітей навіть на війні”, – додає Павло.